Jeg husker når det begynte, og hvor.
Sydney i Australia.
Dagen da Hitler forkastet vårt ultimatum om å la Polen i fred.
Jeg husker det gamle tyske fraktskipet som lå til kai.
Kullbingene og proviantrommene var over halvtomme.
Med to verdenshav mellom seg selv og hjemlandet.
Det rustne skroget hennes var ikke verd mye.
Eller besetningen uunnværlig.
Hun var en gammel dame fra havenes smug,-
-som skulle druknet seg selv for lenge siden.
Dette er historien om en tysk dampbåt.
Og en hyllest til en mann for hvem havet var en livsstil.
Historien om et skip og en mann-
-som i så høy grad ble en del av hverandre-
-at hans hjerte ble hennes maskin.
Hans åndedrett, hennes liv.
Hans stahet, stålet i skroget hennes.
Jeg er Jeff Napier, og jeg kjente dem begge-
-i de dager, før verden tok notis av dem.
Før det fantes en historie.
Besetningen hennes var ikke mye å skryte av.
Noe kapteinen var klar over, selvsagt.
I senere år hendte det at jeg klandret meg selv-
-for å peke ut problemene for ham.
Men jeg visste at det ikke var kraften som drev ham.
Jeg visste at det var noe mye dypere.
Ikke lojalitet, som man kan ha overfor andre.
En manns høyeste forpliktelse overfor seg selv.
Det var Berlins reaksjon på Hitlers fordømmelse av...
Skru av den radioen!
Dere på brønndekket! Tilbake til jobben!
-Jeff. -Karl.
-Godt å se deg igjen. -l like måte.
La oss gå opp til lugaren min.
-Føl deg som hjemme, Jeff. -Takk.
Fra krysseren von Moltke til dampbåten Ergenstrasse.
Hvordan har din far det? Jeg hører han er blitt viseadmiral.
Han er sprek som en ungsau.
Han maser om å få tjenestegjøre til sjøs.
Men denne krigen får han sitte bak et skrivebord.
-Og det blir krig, Karl. -Det gjør det.
Og jeg vil bli satt i arrest. Er det det du prøver å si?
Blant annet.
Jeg ser du fortsatt har det gamle keiserflagget.
Det har jeg.
Ganske annerledes enn det du har i akter.
Det skal jeg ikke protestere mot.
Vi har fått ordrer om å gjøre klar til å kaste loss.
-l krigsberedskap? -Ja.
lnnen en uke skal vi slåss mot nazismen.
Du har gjort det siden de dukket opp, og det er flere som deg.
Karl, før dette bryter løs. . . Burde du ikke vise deg selv som. .?
En forræder?
De tok fra meg skipet mitt. Vil du ta fra meg hjemlandet mitt?
Beklager.
Du må ikke tro at jeg ikke har vurdert det.
Men Rockhampton, et skip i den britiske marine,-
-kaster ikke bort sin nestkommanderende-
-på å undersøke harmløse, gamle Ergenstrasse. Uten last eller kull.
Ute av stand til å seile.
Nei. Det er Elsa.
-Hvilken Elsa? -Elsa Keller.
Jeg møtte henne i Hamburg. Hun venter i bilen.
-Jeg vil at du skal møte henne, Karl. -Med glede.
Leste ikke jeg at du var forlovet med ei jente i England?
Og jeg må nok betale for dette når jeg kommer tilbake.
Men sånn får det bare bli.
Og dette er ikke bare enda ei jente?
Jeg skal gifte meg med henne.
lkke la henne vente.
Jeg har fortsatt en flaske til spesielle anledninger.
Bra. Du trenger ikke komme lenger.
Takk.
Du sendte bud på meg, sir?
Dra til konsulatet. Klarer oss for avgang til Yokohama.
Yokohama? Vi kommer ikke så langt!
Dra til konsulatet, i sivil.
Med alt som skjer nå, vil jeg ikke ha noen gatekamper.
Aye aye, sir.
Det holder, Brounck.
-Karl. -Kom inn.
Jeg kjøler ned denne.
Elsa, dette er kaptein Karl Ehrlich.
Karl, miss Keller.
Miss Keller.
Har ikke vi møttes før?
Jeg husker ikke helt, men det hadde noe med marinen å gjøre.
Nei.
-Han ville aldri glemt deg. -Men jeg var i marinen.
-Slå deg ned. -Takk.
Nå husker jeg det.
Jeg var på rivieraen da jeg hørte at kapteinen. . .
Mistet stillingen sin.
Ja.
Han talte imot det nye regimet.
Jeg fikk aldri vite hva som skjedde med deg.
De skjøt meg ikke.
Mitt vennskap til Karl er en familiesak.
En generasjon gammelt.
-Champagne, eller påfyll i denne? -Det blir bra, takk.
Jeg må rapportere hver fjerde time til hovedkvarteret.
-Er det en telefon om bord? -lkke om bord her.
-Det er en på kaia. -Det går greit.
Kan Elsa vente her til jeg kommer tilbake?
-Med glede. -lkke for mye glede, håper jeg.
-Jeg viser deg til landgangen. -Jeg kan veien.
Det er slik som Jeff sa.
Har kjent ham siden han var en gutt. Og det er han fortsatt, på en måte.
Jeg kjenner ikke hele din historie, men jeg vet nok.
Så det blir ett av to:
Når han kommer tilbake, vil enten du eller jeg fortelle ham det.
-Fortelle ham hva da? -Om Monte Carlo-affæren.
Jack Cavanaugh kjente aldri en attraktiv kvinne som venn.
Og det var et beryktet cruise med Billy Norton.
Og Eric Carson skjøt seg 20 minutter før han skulle gifte seg med deg.
Løse rykter, kaptein.
Har du noensinne sett en mann som har fått hjernen blåst ut?
Dette er ikke din sak.
Så hold deg utenfor.
Det er et tredje alternativ.
Du kan dra, og aldri møte Jeff igjen. Forsvinn, uten forklaring.
Jeg kommer aldri til å glemme dette.
Uansett hvor lang tid det tar, skal du få igjen for dette.
Du har ingenting nå.
Men når jeg er ferdig, vil du ikke engang ha dette.
Skål for det løftet!
-Mr. Bachman. -Ja, sir?
-Hva har du der? -Sprengstoff, sir.
-Sprengstoff? -Ja, sir.
Mr. Kirchner ba meg plante det.
Jeg kom inn for å avlegge rapport. De har kommet på et nytt knep.
Besetninger på utenlandske skip skal til legeundersøkelse.
Konsulatet har gitt ordre om å senke skipet i tilfelle krig.
Ta det med tilbake til sjefmaskinisten.
-Og ikke ta landgangen. -Ja, sir.
Kom deg ut av sivilklærne og gjør deg klar for seilas.
Du er sikkert klar over min status innen marinens etterretning.
Jeg ba konsulen om å begjære ordrer hjemmefra.
Kanskje til og med fly meg hjem.
Mr. Kirchner, vi har ikke gått fra skipet ennå.
-Stemme. -Sir.
Gå straks til konsulen.
Hils ham fra meg og fortell ham personlig-
-at værvarselet for i kveld er tett tåke.
Si at jeg går ut av havnen i kveld på eget ansvar.
Og at jeg loggfører det slik, så han har ryggen fri.
-Raska på. -Ja, sir.
Får du ordrene dine, kan du gå.
-Ellers blir du med oss. -Du slipper aldri ut herfra.
-Du må senke skipet. -Der tar du feil, Mr. Kirchner.
Den britiske offiseren er i lugaren din, sir.
Hva skjedde?
-Et lite uhell. -Hva slags uhell?
-Hvor er Elsa? -Hun er ikke her.
-Hva mener du med det? -Beklager, jeg kan ikke hjelpe deg.
Hun gikk, og sa ikke hvor hun skulle.
-Gikk hun bare? -Du vet hvordan kvinner er.
Hva er det du prøver å fortelle meg?
Jeg tror ikke hun kommer til å gifte seg med deg.
Du sa ikke noe som fikk henne til å ombestemme seg?
Greit, jeg finner ut av det selv.
Men er hun ikke på hotellet, kommer jeg rett tilbake.
For her kommer du til å bli.
Er du sikker?
Ja, jeg er sikker.
Tåka blir ikke stort tettere enn dette.
Hvor skal du ta første peiling?
-Her, sir. -Den kan vi ikke se.
Kanskje vi kan høre den.
Fem minutter til tidevannet. Er alle på post?
Ja, sir. De står klar i både baug og akter.
-Vel? -Ladningen er plassert.
-Hvor vil du ha fenghetten? -Ved telegrafen.
Kadett Stemme, er du fortsatt nysgjerrig-
-på hva som skjer hvis vi blir tatt?
-Jeg skjønner det godt. -Gå til posten din.
Ja, sir.
-Broen. -Broen.
Alt klart her nede.
Maskinrommet rapporterer at alt er klart.
Wesser.
-Det er en bil, sir. -Politi?
Uansett hvem det er, kommer de om bord.
Gå ut av syne.
Jeg må snakke med kapteinen straks.
-Det haster. -Ja vel, sir.
Følg meg. Vi går opp på den andre siden.
Det er generalkonsulen, sir.
Vår lysende konsulattjeneste. Hva vil. .?
Gå tilbake på post.
Kaptein Ehrlich. Mine herrer.
Jeg kan ikke godkjenne dette, men hvis. . .
-Hva vil du, konsul? -Generalkonsul.
Generalkonsul.
Jeg har en du må ta med deg.
Jeg ber om kull og forsyninger, og får en passasjer?
Sir, dette er offisielt.
Etterretningsagent. Må ut av landet-
-før myndighetene går til pågripelse.
Kadett Wesser. Hent konsulens. . . Generalkonsulens passasjer.
Ja, sir.
Og du. . . Med mindre du vil bli med oss,-
-bør du komme deg av skipet.
Med glede. Heil Hitler!
Landgangen er om bord.
Gi signalet til å slippe bauglinen.
Slipp i akter.
Sakte fart.
-Maskinrommet. -Schmitt.
Hvis vi går på grunn eller rammer noe, så spreng ladningen.
Ti grader venstre.
Hold henne der.
Auf Wiedersehen, Sydney.
-Wesser, mer kaffe. -Ja, sir.
Hvis jeg får si noe, sir. . .
Du har vært på vakt i over elleve timer nå.
Antyder du at jeg bør gå til lugaren min, Mr. Wesser?
Ja, sir.
Kanskje du har rett.
-Stemme. -Sir?
Jeg kan ta imot den passasjeren nå. Vis ham til lugaren min.
Hun er i lugaren din.
Hun?
Jeg hadde en forutanelse.
Jeg ønsker ikke dette noe mer enn du.
Du gjør ikke akkurat mine problemer mindre.
Tja, jeg tror du kan få nytte for meg.
Torpedojageren Cressy er nord for deg.
Hun gikk fra Brisbane sent i går.
Og for to dager siden. . . Har du fyr?
Da dro jageren Eden fra Melbourne på patrulje.
Rockhampton har vært på manøver med en australsk skvadron.
Vår venn Napier er sikkert ute på sjøen igjen nå.
Han har åpenbart vært helt ute de siste seks månedene.
Ellers ville du ikke hatt disse opplysningene.
-Er du sikker? -Helt.
Det må jeg være, i mitt yrke.
Eden og Cressy er gamle skip.
Lurer på når de ble overhalt sist.
Det vet jeg ikke.
Jeg var ikke ute etter detaljer.
Tydeligvis ikke.
Ditt yrke er bare å få menn til å snakke.
Og det gjorde de som regel.
Hvorfor bryllup? Ville ikke Jeff snakke ellers?
Eller ville du bare ha en giftering som trofé?
Mine ordrer var å vinne britisk statsborgerskap ved ekteskap.
Fortrinnsvis i en marinefamilie.
Men jeg skal sørge for at min mislykthet rapporteres.
Sammen med grunnen for det.
Siden du måtte såre Jeff sånn,-
-er det synd at det bare var kald plikt for deg.
-Tok du med noe bagasje? -Bare én koffert.
Trenger du ekstra klær, kan vi nok finne noe på kistebunnen.
Hvor skal jeg sove?
Her inne.
Du finner rent sengetøy i det skapet.
-Her er badet. -Jeg så det.
Som også hører til mitt soverom.
-Det er lås på begge sider. -Jeg så det også.
Nå deler vi et bånd:
Gjensidig overlevelse.
Jeg vil ikke i fengsel, og du vil ikke bli krigsfange.
Du måtte hatt flaks for å slippe unna med fengsel.
Så du klager nok ikke over at skipet minner litt om et fengsel.
''Fengsel'' er bare en sinnstilstand.
Jeg er i en trøtt sinnstilstand nå.
Broen.
Be alle offiserer komme til broen ved vaktskifte, og ring meg.
Aye aye, sir.
Hvis du vil være så vennlig. . .
Deres innkalling er akseptert, mine herrer.
Og jeg er ikke tomhendt. Jeg har to telegrammer her.
For det første har vi erklært krig mot Tyskland.
Endelig.
Dessuten har et tysk fraktskip ved navn Ergenstrasse-
-sluppet ut fra Sydney i natt.
Vi har fått oppgaven med å finne og avskjære henne.
Sett dere, mine herrer. Det blir ingen landlov, Napier.
-Hva vil du ha å drikke? -Øl, takk.
Skulle tro de ville finne noe viktigere for oss å gjøre.
Dette er vår posisjon.
En av jagerne er et sted langs denne buen. Omtrent her.
Jeg venter at den passerer på landsiden av oss.
Den andre er omtrent her.
Jeg reduserer farten snart, så den passerer på utsiden av oss.
Håper jeg. Rockhampton kan vi avskrive foreløpig.
-Det blir trangt. -Og risikabelt.
Dobbel utkikk, og snu ved minste antydning til røyk.
-Og reduser vår egen røyk. -Men den jageren til nord. . .
Hun kan avskjære oss.
Det er ikke lenger vår kurs, Mr. Bachman.
Vi går ikke lenger mot Yokohama. Det var alt.
Hvis vi går sørover, hva skal vi da brenne i fyrkjelen?
Hva skal vi spise? Det er ingen havner.
Jeg rekvirerer forsyninger på hjelpe- stasjonen på Auckland lsland.
-Men drivstoff. . . -Én ting om gangen, Mr. Kirchner.
Du er vel vant til å følge ordrer?
-Ja, men jeg trodde. . . -Samle sammen mannskapet.
Dekk til alle åpninger.
Røyking er forbudt, hvis ikke annet er sagt.
Og ingenting skal kastes over bord.
-lngenting, fra nå av. -Jeg har gjort det helt klart-
-for alle på dette skipet hva mine politiske meninger er.
Men nå er vi i krig.
Dette skipet er halvveis rundt jorda fra hjemmet sitt.
Jeg akter å bringe det trygt tilbake.
Det var alt.
Hva med betaling? Vi kommer til å måtte jobbe hardt.
Hva så? Jeg var i den forrige krigen.
-Han taler godt. -Tredjeklasses vaskehjelp?
Sersjant. Jeg skal vise deg medaljene mine.
Hei. . .
Ok, der nede! Kom dere i arbeid!
Kom igjen, raska på!
Du kunne bedt meg også. Eller har du en grunn til å holde meg i uvisshet?
-Ja. -Hva da?
Jeg skal fortelle det i baugen.
Finn noe å gjøre på brønndekket.
Du skal holde deg borte fra dekket, både natt og dag.
Og borte fra broen, med mindre du er beordret dit.
Du kan strekke på beina på livbåtdekket.
Og hold deg borte fra offisersmessen.
Hvor er det vi skal?
Jeg foreslår også at du kler deg i noe mer passende.
Hvorfor det?
Offiserene og mannskapet har ikke hatt landlov siden Singapore.
Snakker du bare for offiserene og mannskapet, kaptein?
lkke bare.
Vi er alle mennesker.
Men til sjøs har vi ingen mulighet til å nyte vår menneskelige natur.
Du får maten servert i lugaren. Det var alt.
Hvis du trenger noe annet, så si ifra.
Takk.
Vi anslår at Ergenstrasse hadde mindre enn 600 tonn kull.
Han må gå nordover, mot Truk eller andre japanske territorier.
Med Cressy i veien, og Eden og oss på vei, er dette i boks.
Det burde det, ja.
lkke så pessimistisk, Napier.
-Båtsmann. -Ja, sir?
Sørg for at vi er mørkelagt om natta.
Så vi leker gjemsel, kaptein?
Og det går bra foreløpig.
Men fra nå av avhenger alt av maskinistene.
La oss ta en titt i bøkene.
Se hvor mye kull vi har og hvor mye vi trenger.
Det er ille.
-Du kan vel brenne ved? -Ja, men. . .
Da skal jeg skaffe ved til deg.
Finn ut hvor mye du trenger til de 2600 sjømilene-
-mellom Pom Pom Galli og Valparaiso.
Pom Pom Galli?
Skal vi til Auckland, og så til Pom Pom Galli?
Med det kullet vi har, og litt flaks.
-Mr. Kruger. -Ja, sir.
-Følg med på høretelefonene. -Aye, sir.
Så til Valparaiso, en tredjedel av veien rundt jorda. . .
-Stemmer. -Du trenger sager og økser-
-for å kutte tømmeret.
-Jeg skal lage dem til deg. -Det er bra.
Vi trenger økser og tomannssager.
Neste gang jeg kommer hjem, pensjonerer jeg meg.
Nå er det nok.
Alderen har innhentet meg.
Fra nå av er det gården min og barnebarna.
Det er rart, det der med barnebarn.
De virker nærmere når. . .
Du har ingen barn.
Nei, jeg har ingen familie.
Men kjør meg til Valparaiso, så skal du få din.
Drømmene, hva, kaptein? Fra gamle dager?
En mann har svakhet eller styrke, Schmitt.
Svakhet kan man gjemme, som bly over en ødelagt nagle.
Men den svikter under belastning.
Styrke kan man aldri overvinne.
lkke vær redd for meg, kaptein.
Jeg skal skyfle deg til Valparaiso.
Jeg skal skyfle deg hele veien hjem.
Morgendagen kom. Og neste dag, og neste.
Ergenstrasse var borte.
Vi håpet hun ville bryte radiotausheten, men nei.
Ehrlich var som en rev. Han gjemte seg bort og lyttet til oss.
Vi trengte bare ìn ledetråd. Med vår hastighet-
-ville jakten være over etter en kort jakt.
Han hadde lite drivstoff, så vi utelukket Stillehavet mot vest.
Østover kunne han nå Det indiske hav, men det var enda verre.
Og sørover? Det virket ikke sannsynlig.
For der var det ingenting annet enn Antarktis.
Forsiktig, du slipper ut lys her.
Den sitter visst fast.
Du må holde den stengt.
Du vet hva våre ordrer er.
Jeg holder på å gå fra vettet, dag ut og dag inn.
Jeg har lest til jeg ble blind.
Jeg har gått i sirkel til jeg er nummen i beina.
Dette blir en ubehagelig reise for en kvinne.
For enhver som ikke har en jobb å gjøre.
Tror du kapteinen kan klare dette?
Jeg vet ikke. Han har irriterende god dømmekraft.
Til sjøs sitter han med alle svarene.
Men hvis og når vi kommer hjem. . .
Hva da?
Onkelen min sitter høyt oppe i partiet.
Hvorfor er du på dette skipet da? Hvorfor ikke en viktigere jobb?
lkke sku hunden på hårene.
Som agent burde du vite bedre. Jeg er i etterretningen.
lnnen marinen.
Det virker som om jeg har vært i jobben for lenge.
Jeg ble for lenge i Australia.
Vil grammofonspilleren min hjelpe på humøret?
Jeg har noen flotte Wagner-innspillinger.
Så lystig.
Jeg har populærmusikk også.
En ganske flott samling.
-Venter du? -Jeg blir hjemme i hele kveld.
Minner. . .
Gode minner?
Spennende minner.
For hvor lenge siden?
Tusen år.
La oss inngå et partnerskap.
Hva slags partnerskap?
Vi spiller samme spill. La oss gjøre det sammen.
Du forteller meg dine problemer, jeg forteller om mine.
Og får vi sjansen, stikker vi av sammen.
Greit nok. Hva er dine problemer?
Mr. Kirchner.
La meg minne deg om at du ikke er på et cruiseskip.
Og teknisk er dette fortsatt min lugar.
Ja, sir.
-Jeg ba ham komme inn. -Det tror jeg på.
Jeg ba ham gå.
Offisersmessen er forbudt for deg.
Og denne lugaren er forbudt for offiserene mine.
Er det klart?
Helt klart.
De mangler skip i Nord-Atlanteren.
Vi blir antakelig sendt dit.
Skulle ønske det skjedde snart.
Han mangler forsyninger og kull. Han kan ikke lage mer bråk.
Han har en egen evne til det.
Land i sikte!
-Hvor da? -Til styrbord.
-Det er Auckland lsland. -Det er det nok, Mr. Stemme.
-Loggfør det. -Ja, sir.
-Mr. Kirchner. -Sir?
-Gjør klar til å låre båten. -Aye aye, sir.
-Mr. Kirchner! -Sir?
Jeg er nødt til å rekvirere mat fra hjelpestasjonen.
Men sørg for at du etterlater nok rasjoner for enhver nødssituasjon-
-til neste forsyningsskip kommer.
Aye aye, sir.
Vi har visst selskap.
-Er det flere av dere? -Nei.
Vi er de overlevende fra tråleren Bermagui.
Og du kan legge fra deg den pistolen. Vi er fiskere.
Hvilket skip er dere fra?
Fraktskipet Johanna.
Men vi kan ikke ta dere med. Vi har kopper om bord.
Vi kan ikke gå til havn, så vi må hente forsyninger her.
Båtsmann, last forsyningene om bord i båten.
Er dette rett av dere? Rane en hjelpestasjon?
Dere har nok til å klare dere til et annet skip kommer.
Greit nok, hvis vi får radioen til å fungere.
Slapp av. Vi sender et SOS for dere.
Overstyrmann Kirchner rapporterer-
-at han etterlot skipbrudne på Auckland Island.
I god form, og med forsyninger. Ehrlich, kaptein.
Mr. Kirchner, har du sett sjøkartene over Chatham-øyene?
Annenstyrmannen rettet dem og tok dem med til lugaren din.
Takk.
-Ja? -Jeg må se på noen sjøkart.
Beklager at jeg plager deg.
Håper ikke jeg har plaget deg for mye.
Du har nok av det der til å underholde deg hele resten av turen.
Heldigvis. Hva skal jeg ellers gjøre?
-Ta en drink, kanskje. Hjelper det? -Det skader aldri.
Sett at du kommer deg helt hjem igjen.
Det er ingen plass til deg der, under det nye regimet.
Hva kan jeg ellers gjøre? Kan ikke gå over til fienden.
Har du noensinne inngått et kompromiss?
Jeg er redd for at hvis jeg begynner, blir det vanskelig å slutte.
Du sikter til meg. Det var vel ment som en fornærmelse.
Det er én ting du bør være klar over, kaptein.
Du kan ikke fornærme meg.
Jeg fester ingen verdi ved måten du tenker på.
Og jeg vet hvordan du tenker.
-ldealer og prinsipper. -Det stemmer.
Offiserens prinsipper.
Det var slik min far tenkte.
Han var general.
En stor gentleman av den gamle sorten.
Men etter krigen forandret alt seg.
Han oppdaget at uniformer, medaljer og ære-
-ikke kunne skaffe familien mat og medisin. Så hva gjorde han?
Han kunne ikke tigge eller bryte prinsippene sine.
Så han skjøt seg selv.
Og etterlot meg, mine søstre og vår mor til å klare oss selv.
Det var hans måte.
Og din måte.
Men det er ikke min måte.
Jeg overlevde.
Jeg skapte mitt eget liv. Mine egne prinsipper.
Du har dine medaljer og trofeer. Jeg har mine egne trofeer!
Ser du? Jeg har lykkes, kaptein Ehrlich!
Har noen noensinne fortalt deg at du er vakker når du er sint?
Kapteinen har ikke hatt landlov siden Singapore.
Du er litt av en dame, Elsa.
Han var i lugaren din.
Han kom for å hente noen sjøkart.
Det tok ham ganske lang tid.
Han er bare interessert i skipet sitt.
Han er en merkelig mann.
Hos andre menn ville prinsippene hans vært en fasade.
Men ikke Ehrlich. De er livet hans.
Det høres ut som du slutter å mislike ham.
Det tror jeg ikke vil skje.
Og uansett, hva har det å si?
Vi har en lang tid foran oss på dette skipet.
En lang, kjedelig tid.
Jeg tror vi overlever.
Ja, med visse kompensasjoner, kanskje.
Elsa.
Jeg synes at du er en fascinerende kvinne.
Gjør du?
Jeg liker ikke utålmodige menn.
Jeg kan være tålmodig, så lenge jeg vet at han ikke. . .
Det gjør han ikke. Det får han aldri.
Sjef!
Du har redusert farta!
Vi trenger hvert minutt med forsprang når vi kommer til Pom Pom Galli.
Når Rockhampton begynner å gå nordover.
-Hva er i veien med deg? -Motvind, kaptein.
Det er motvinden.
Jeg ville ikke si det før jeg var sikker,-
-men vi har ikke nok kull til å komme til Pom Pom Galli.
-Er du sikker? -Helt sikker.
lkke nok kull?
lkke nok kull.
Vi har ved.
Vi brenner treverket som skipet er bygd av!
Spør maskinrommet om hvordan det ser ut.
-Maskinrommet. -Har vi nok ved?
Har bare til fire timer til.
Sjefmaskinisten sier han bare har fire timer å gi deg.
Da tar vi livbåtene.
Og hvis ikke det holder. . .
Så river vi ut lukene og dørene!
Og tar sjansen på at været blir pent.
-Winkler. -Ja, sir?
Sekstanten min.
-Kaptein. . . -Ja?
Jeg er ingen tyster, men det er noe du har rett til å vite.
Hva da?
På dekket. . .
. . .sier de at skipet tilhører kapteinen,-
-men livbåtene tilhører besetningen.
Hva mener du om saken, Winkler?
Jeg vet ikke, sir. Jeg har ikke bestemt meg.
-Stemme. -Ja, sir?
Be sjefmaskinisten møte meg i lugaren min.
Takk for at du sa ifra.
Problemer?
Kanskje ikke.
Sjef.
Det står om livbåtene?
Ja.
-Båtsmann! -Ja, sir?
Ta inn livbåt nummer 3 og 4.
Og slå dem i stykker til ved!
Ja, sir.
Schlieter, du og de andre tar inn båt nummer 1 og 2.
Ok, sett i gang!
De ødelegger båtene.
Ja. Det er to til, og vi må bruke dem også.
Vil du holde deg borte fra broen, og i lugaren din?
Maskinrommet rapporterer at trykket fortsatt faller.
Greit.
Slå i stykker båt nr 2.
Land i sikte!
-Hvor da? -Til styrbord, sir!
Loggfør det, Mr. Kirchner.
Schlieter, ikke la dette skje én gang til.
Sakte fart.
20 favner dypt, sir!
Slipp anker!
Si til Mr. Schmitt. . .
At han kan stanse maskinen.
Presenter gevær!
Fyr!
Presenter gevær!
Salutt. Presenter gevær.
Vi ble instruert om å fortsette jakten.
Og for at det tyske skipet ikke skulle fatte mistanke,-
-skulle vi ikke melde fra om ugjerningen-
-før myndighetene bestemte seg for å avsløre den.
Men hva verden måtte mene-
-betydde ikke noe for besetningen på Rockhampton.
Dette var ikke lenger bare en jakt på et fraktskip.
Den var et korstog mot forbryterne på Ergenstrasse.
Og for meg...
En forhatt vendetta mot vennen jeg hadde mistet-
-et eller annet sted.
Karl Ehrlich, en mann jeg ikke lenger kjente.
Herfra til Valparaiso er det 1 4 dager.
For å komme fram må vi brenne 30 favner ved om dagen.
Mr. Schmitt kan fortelle dere hva det betyr.
Det betyr at vi jobber 1 4 timer om dagen.
Om fire dager får vi månelys.
Når det skjer, jobber vi 1 8 timer om dagen.
Det blir hardt og vanskelig, men det er eneste vei hjem.
Vær dessuten klar over at dette er en ubebodd øy.
Jeg gjentar, en ubebodd øy.
Vi har dårlig med forsyninger.
Det er ferskvann på land, men ikke noe mat.
Bortsett fra noen kokospalmer og brødfrukttrær.
Og de skal også rasjoneres.
Fritidsaktiviteter blir det lite av.
Men det blir svømming morgenen, dag og kveld.
Som vi alle vet, er det en kvinne om bord.
Så jeg må be dere om-
-å ha på dere noe klær når dere svømmer om morgenen og kvelden.
Under pausen midt på dagen vil vår passasjer være i lugaren sin.
Det var alt. Båtsmann, sett dem i sving.
Heinz?
Jeg greier meg bra, sir.
Ja, men vi har en viktigere jobb til deg.
-Du har vært soldat, ikke sant? -Ja, sir. Sersjant i sambandet.
Det var det jeg trodde. Ser du den toppen?
Du er utkikken vår.
Du går opp og ser etter røyk.
l alle retninger, så lenge det er dagslys.
Og ikke noe dagdrømming.
Vi er i dine hender. Skipet og oss alle.
-Ja, sir. -Her, ta kikkerten min.
Ja, sir.
Tilbake til oppvasken, hva?
Jeg er utkikken. Dere er alle i mine hender.
Det var omtenksomt av deg.
Men tror du ikke klatreturen blir litt tøff for ham?
Det er den.
Og det er også midt på dagen, om jeg får minne deg om det.
Mr. Bachman viser deg til lugaren din.
Alle opp på livbåtdekket før dere går under dekk.
Begge hender opp til albuene. Saltvann herder huden.
Det hjelper ikke mot rottebitt.
-Når fikk du det der? -l går kveld.
Jeg også. På beinet.
Vi får se hva vi kan gjøre med det.
-Hvordan går det med dere? -Vi er i god gang, kaptein.
Bra.
Brounck? Pakk mat til Heinz. Jeg tar den med opp til ham i morgen.
Hva har du der?
Noe av kjøttet er råttent. Jeg skal kaste det ut.
Behold det. Vi får bruk for alt på dette skipet.
Et ensomt sted for en grav.
Vi får rense litt opp her før vi drar.
Jeg lurer på hvem det er.
Gadner og Becht. Feberen tok dem.
Jeg var på Stemmes alder da. Fikk ansvar for begravelsen.
Ja, vi må rense opp her.
Husker du navnene deres, etter alle år?
Grekerne trodde at et menneske er udødelig-
-så lenge navnet hans blir husket av noen på jorda.
Disse to var gode menn.
Sjøfolk.
Vil du se hele øya, så skal jeg opp til toppen med mat.
Takk.
Du bør kanskje hvile deg litt.
Jeg håper gamlingen har det bra.
Det var en tøffere tur enn jeg trodde.
Du har aldri gjort stort,-
-annet enn for besetningene og skipene dine, hva?
Da jeg var kadett, lærte de oss at det var slik dette livet var.
Det er ikke lett å forandre på det man lærer seg i sin ungdom.
Og det er det denne fantastiske reisen handler om:
Livsvaner. Sjelens stahet.
lkke bare. Dette er en del av krigen.
Og jeg ligger fortsatt foran fienden.
Du har aldri vært forelsket, hva?
En gang eller to har jeg trodd jeg var det.
Men aldri sterkt nok til å våge ekteskapet?
Jeg er en praktisk mann. En realist.
Med bare én kjærlighet: Havet.
Jeg har aldri helt sett det på den måten.
Jeg begynner å forstå hvorfor menn drar til sjøs.
Jeg har studert det.
Det forandrer seg stadig.
l ett øyeblikk er det stille.
Så er det storm.
Mørke, lys. . .
-Det forandrer seg stadig. -Akkurat som en kvinne.
Et mysterium.
En del av et stort mysterium.
Da jeg først møtte deg,-
-trodde jeg aldri at jeg ville prøve å forstå deg.
Eller til og med like deg.
Jeg skal gi deg en håndsrekning, Mr. Kirchner.
Det bør stanse deg.
-Lærer du henne sjakk? -Nei, hun lærer meg.
-Gikk alt bra i dag, kaptein? -Helt flott.
Det er godt å høre.
Jeg hører du har bedt om et arbeidslag i kveld.
Det var ordren.
Tror du ikke at du presser dem for hardt?
De er ikke som deg.
En manns kapasitet står ofte i forhold til målet.
Du lar dem allerede jobbe altfor lange dager.
Og under fullmåne jobber de om natta.
De vil ikke klare å fortsette om du presser dem til. . .
Elsa, inn der.
Jeg glemte å nevne en av grunnene til at jeg aldri ble gift.
Jeg liker å styre mitt eget skip.
Unnskyld meg.
Alt er ferdig i tide, akkurat slik du sa.
Jeg har ikke noe spesielt å spise.
Men dette er den siste flasken, så kald som jeg får den.
Og jeg fant marineknappene dine og satte dem på dressjakken din.
Fin middag i dag, Elsa. Kapteinens ordrer.
Vår beste bordduk. Har ikke brukt den siden Singapore!
Brounck!
lkke siden Singapore, hva?
-Fjernet du rotteskjermen? -Gjør det nå, sir.
-Hvordan går det på land? -Snart ferdig, sir!
Smør det ut så langt du kan. Det bør fungere.
Jeg innrømmer at jeg tok feil. Trodde han ville servere det til oss.
Vi går tilbake på skipet og vasker oss.
-Hva er i veien? -Rotter!
Vi kvitter oss med våre uvelkomne passasjerer.
lkke vær redd.
Alt går etter planen.
Hvordan går det?
Det går.
Jeg vil ikke gjerne komme tilbake til denne øya om 20 år.
Vi famlet desperat i mørket.
Så husket jeg en øy jeg hadde hørt Ehrlich snakke om:
Pom Pom Galli.
Og jakten førte oss i den retningen.
Jeg visste at han kjempet mot naturens lover.
Hans overlevelse avhang av slitne, desperate menn.
Hvis vi tok ham igjen, ville han bli hengt.
Han og forbryterne hans.
Vi har saumfart Chatham, Samoa, Fiji og Tonga.
Og det er tvilsomt at han kunne nå Pitcairn.
Det må være en av Tuamoto-øyene.
En øy med dypt vann, drikkevann og mye tømmer.
Han tenker på en spesiell øy i en fjern øygruppe.
Det stemmer, Pom Pom Galli.
Et sted Ehrlich snakket om, fra forrige krig.
Det er en god grunn til ikke å gå dit.
Jeg kan ikke overse alle øyene som ligger imellom.
Jeg kan komme på 50 sannsynlige øyer i dette havet.
Men vi organiserer et søk.
-Takk. -Det vil ta lang tid.
Det vil ta Ehrlich tid å kutte tømmeret.
Øksen mot renneløkken.
Jeg har et system som fungerer bra på disse trærne.
Jeg later som de heter kaptein Ehrlich.
Først får han denne! Så får han denne!
Og så deler jeg ham fra babord til styrbord!
-Hvordan skjedde det? -Det var et uhell.
Nei, det var min feil. Unnskyld, Winkler.
Få ham om bord. lkke du.
Resten av dere går tilbake til jobben.
Schlieter, fra nå av skal du gjøre to manns jobb.
lkke to som deg, men to som ham!
Den beste mannen i besetningen.
Og jeg tror ikke du klarer det.
Som sagt: Det er en livbåt igjen.
Tahiti er ganske fristende nå, hva?
Klapp igjen! Jeg skal vise ham hvem som er besetningens beste mann!
Kjapp dere med badet. Dere går glipp av frokosten.
lkke noe stort tap.
Han mener vi kan gå glipp av den hyggelige lille turen i land.
Hai! Der ute!
Hai!
Hjelp!
Hai!
Woolrich, få skjorten din.
-Brounck. -Ja, sir.
Rydd et bord og kok alt vannet du kan.
Og hent ut noe rent sengetøy.
Mr. Bachman.
-Sir? -Ta ham med til messen.
Kan jeg gjøre noe, kaptein?
Jeg tror vi må. . .
-Du får slipe den ordentlig. -Jeg vet det.
Du kan hjelpe til i messen.
Ta dette med til land og kast det.
Dere får komme i gang med jobben.
Han lever fortsatt.
Gi henne et glass.
Snilt av deg å gjøre dette for meg, miss Keller.
Bare hyggelig. Du skal få det igjen i kveld.
Takk.
-Jeg skal hjelpe deg. -Takk.
Vet du, de siste tre-fire dagene. . .
Beinet mitt!
-Beinet mitt! -Brounck! Gi meg. . !
Fort!
Walter. . .
Han får det bedre i lugaren min.
-Gjør den klar, Brounck. -Ja, sir.
Hal opp!
Kaptein.
Hva er det?
Jeg beklager hvis jeg forstyrrer i arbeidet.
Og jeg prøver ikke å fortelle deg hvordan du skal styre skipet.
Men det viktigste nå, er Stemmes tilstand.
Vi gjør så godt vi kan.
Rockhampton har en lege om bord.
Kaptein. Et telegram.
Hvis jeg tilkaller Rockhampton. . . La meg først si noe om koldbrann.
Dette skipet, eller ti slike, er ikke verd den guttens liv!
Arbeidslaget! Be Kirchner melde seg om bord umiddelbart!
Ha meg unnskyldt. Kruger, kom til lugaren min.
Spurte du etter meg?
På Auckland lsland begikk du drap.
Det ordet gjelder ikke i krig.
Du slaktet de fiskerne uten grunn.
-Jeg gjorde det som var nødvendig. -Loggfør det som skjedde.
Jeg venter, Mr. Kirchner.
Angrep de deg?
Jeg gir ikke fienden anledning til å angripe meg.
Var de bevæpnet?
Jeg kastet ikke bort tida på å ransake dem.
Slik skjedde det.
Signer!
Ehrlich, jeg lover at du vil angre på dette.
Du skal tiltale meg som ''kaptein'',-
-eller tilbringe resten av turen lagt i jern.
Du er en skitten morder, ikke verdig til å være i gode menns selskap.
Du har vanæret skipet.
Blir vi innhentet nå, vil vi bli tiltalt og hengt.
Og velfortjent.
Det er gode menn på dette skipet. Og nettene er mørke.
Jeg råder deg til ikke å si noe før vi når Valparaiso.
Kryp nå ut herfra.
Schlieter, du gjør en god jobb.
-Jeg har et system. -Jeg hørte det.
Det fungerer.
Vi blir nok aldri venner, men jeg tok feil av deg.
Du gjør en god jobb.
Heinz!
Hjertet mitt.
Du sier ikke noe til kapteinen?
Det må jeg! Du kan ikke være her oppe.
Nei, vær så snill.
Der nede er jeg bare Heinz, byssegutten.
Vasker opp gryter og kjeler.
-Her oppe er jeg utkikken. -Og vi er avhengige av deg.
-Ja, selv kaptein Ehrlich. -Selv kapteinen.
-Jeg er viktig nå. -Ja, det er du.
Men siden vi er avhengige av deg, må du ned og hvile deg litt.
Selvsagt. De trenger en som alltid er på vakt.
Og jeg har ikke gått glipp av alt.
Det var iallfall én gang en vakker kvinne la armen rundt meg.
Takk skal du ha.
Napier, jeg har sett på sjøkartet igjen. Det er massevis av øyer.
Nåla i høystakken.
Jeg blir mer og mer sikker på at han gikk til Pom Pom Galli.
Det er mulig du har rett. Vi setter kursen dit nå.
Ja, sir.
Kruger sier han har en posisjon på Rockhampton.
Hun nærmer seg.
Kaptein, jeg har regnet litt. Og med den veden vi har. . .
Wesser!
Hviler han?
Hørte du meg ikke?
Hviler han?
Hva bryr du deg om det? Vil du loggføre det?
Vil du at det skal ta seg pent ut i rapportene?
Du tenker på alt, ikke sant?
Trekker i trådene våre som om vi er en gjeng med dukker.
Han ligger der inne og dør! Men du får veden din kappet.
-Du vil bli berømt! -Wesser.
lngenting.
Din unge tåpe!
Skjønner du ikke hva han prøver å gjøre for deg og Stemme?
Han prøver å gjøre menn av dere!
Skjønner du ikke hva han føler for Stemme?
Hva han ville gjort for Stemme om han kunne?
Den gutten er ikke døende. Han er død!
Han døde åtte timer etter det haibittet!
-Da han fikk koldbrann. . . -Det holder.
Wesser, gå ned.
Han er bare en gutt, kaptein.
Han var opprørt.
-Det han sa. . . -Det han sa, var at-
-jeg har prøvd å leke Gud.
Kanskje han har rett. Kanskje jeg har det.
Jeg har drevet dem og sultet dem. Og for hva?
lntegritet.
lntegritet eller forfengelighet?
Jeg vet ikke.
-Jeg kontakter med Rockhampton. -Hvorfor?
Hvis gutten hadde minste sjanse til å overleve, ville jeg vært enig.
Men det har han ikke. Og det vet du.
Hvis du gir Rockhampton vår posisjon,-
-vil hver eneste mann om bord, også Wesser, stemples som krigsforbryter.
Jeg prøvde å si det til deg i sted, kaptein.
Hvis vi tar veden på stranda, tror jeg vi kommer til Valparaiso.
lkke bestem deg i natt, kaptein. Vent til i morgen.
Greit.
Gjør klar til å lette anker i morgen tidlig.
Vi begraver ham til sjøs.
Båtsmann!
Slutt med det der. Det blir ingen begravelse.
Schlieter, ta med deg de mennene og lår båten igjen.
Ja, sir.
-Det er den siste båten. -Du hørte ham.
Kaptein, jeg har Winkler og Heinz på livbåtdekket.
Han kan ikke mene det!
Jeg vet ikke.
Det betyr at du får legehjelp, Heinz.
Og du vil kunne gå igjen.
-Jeg er villig, sir. -Jeg også.
Jeg visste det. Takk til dere begge to.
Lett anker!
Det er historien deres, sir.
De hadde en sprengladning i maskinrommet.
Da de traff revet, ble kjølen sprengt åpen.
De hadde bare én livbåt.
Ehrlich fikk de skadde i den, og så kom en andre eksplosjon.
Sa de noe om drapene på Auckland?
De nektet for det, selvsagt.
-La legen kikke på dem. -Ja, sir.
Da vi ikke fant vrakrester eller andre overlevende,-
-visste vi at han hadde unnsluppet oss.
Ergenstrasse, den slitne gamle damen,-
-hadde fått stort nok forsprang til å nå Valparaiso.
Hun ble raskt en internasjonal heltinne.
Og tysk propaganda undertrykte hendelsen på Auckland Island.
Og gjorde en legende av henne.
VALPARAlSO HYLLER KAPTElN EHRLlCH
ERGENSTRASSE UNNSLlPPER DEN BRlTlSKE MARlNE
RUNDLURT AV KAPTElN EHRLlCH
Ergrelse i marineministeriet for at Ergenstrasse ikke ble fanget
Legg til her.
Kirchner skal vente i messen til jeg har vært hos konsulen.
Ja, sir.
Konsulen er i lugaren din, sir.
Jeg går til havnevesenet etter at jeg har snakket med ham.
Ja, sir.
Elsa, jeg vil snakke med deg før vi går i land.
Om den store æren du har vunnet?
Den er bare din.
Nyt den.
Men nyt den alene.
Hepke, generalkonsul.
Ehrlich, du har startet en flott tradisjon.
Takk, generalkonsul. Slå deg ned.
En bedrift som vil bli husket lenge.
-Reisen er ikke over ennå. -Du har oppnådd det du ville.
Å risikere å bIi tatt igjen, ville ødelagt alt.
Du er beviset på at den britiske marine ikke er uovervinnelig.
Fortell meg om den propagandaen britene kringkaster.
Disse såkalte drapene på Auckland lsland.
Det er ikke propaganda.
Det var drap. Her er beviset.
Jeg vil heller tro at de var bevæpnet og satte opp en marinestasjon.
At de ble drept i åpen kamp.
Den første landstriden i Stillehavet, og en seier for oss.
Den historien, og den om din ankomst, er sendt over hele verden.
Ved hvilken rett dekker du over drap med en blank løgn?
Og under hvis autoritet undergraver du min personlige ære?
Tenk på besetningen din. Har de ikke rett til et godt ettermæle?
Og det skal de.
De skal ikke trekkes gjennom søla for én manns forbrytelse.
Jeg skal ta den ansvarlige, min overstyrmann Mr. Kirchner,-
-og stille ham for krigsrett når vi kommer hjem.
Det er din rett. Og det er helt korrekt.
Men for vårt lands skyld,-
-la oss ikke lufte skittentøyet vårt her, for en fiendtlig presse.
Hva foreslår du at jeg gjør?
Rockhampton ankommer i morgen. Du kan ikke dra.
Jeg tar sjansen med britene.
De kaster ikke lenge bort et krigsskip på å passe denne havnen.
Ja vel, kaptein. Hvis du insisterer.
Sjømannskap er din styrke. Men propaganda er min.
-Du må hjelpe meg. -Jeg lyver ikke for deg.
Jeg ville aldri be deg om å lyve. Du er ikke trent som diplomat.
Bare la meg ta meg av pressemeldingene.
l bytte får du klareringspapirene og alt du trenger.
Kirchner vil be om et pass og reise hjem.
Jeg insisterer på at han blir hos meg på dette skipet.
Hvis du ønsker det, selvsagt.
l morgen er du æresgjest på en bankett på Hotell Astur.
Du har et værelse der, og mine assistenter står til din disposisjon.
Far vel for nå, kaptein.
Far vel.
Det må ha vært spennende å være eneste kvinne med så mange menn.
Spesielt med den store kaptein Ehrlich.
-Han er så. . . -Jeg vet det.
God aften.
-Så perfekt. -Takk.
For en gangs skyld synes jeg faktisk synd på Ehrlich.
Hvorfor det? Han har oppnådd alt han ønsket.
Hver sin lyst.
-Hvor skal vi spise? -En liten kafé.
-Har de musikk? -Ja.
-Spennende? -Med deg? Ja.
Stå rett opp.
Litt nærmere.
Rolig, det er nok til oss begge.
-Ta et bilde til. -Takk!
Her kommer kapteinen!
-Fortell hvordan du unnslapp britene. -Nei, om Auckland lsland.
Det har jeg allerede tatt med dere.
Ta bildene deres, men kapteinen er for trett til å bli intervjuet.
-Selv om Auckland lsland? -Ta bildene deres.
Greit.
Vi gjentar: Fotografier, men ingen intervjuer.
Det har vært en lang jakt, Karl.
Jeg skulle ønske jeg kunne si at den har vært god.
Jeg vil bare høre at de tyske løgnene blir trukket tilbake.
Sier du at de mennene var bevæpnet?
Sier du at de bygde en militær radiostasjon?
Sier du at de åpnet ild, disse ubevæpnete mennene jeg fant døde?
Gjør du?
Du hadde kommandoen da dere var i land.
-Du var den siste som gikk fra land. -Britiske løgner.
lkke fra Jeff Napier.
Gjør du?
Alt mitt skip anklages for, står jeg selv anklaget for.
Sannheten står i min loggbok. Den kan hvem som helst lese.
Den dagen du tar skipet mitt.
Jeg ville aldri tro at du godkjente de drapene.
Men nå kaller jeg deg ved ditt rette navn:
En morder, en løgner og en feiging!
Napier! Du glemmer hvem og hvor du er!
Vent utenfor.
Kaptein Ehrlich, Rockhampton venter på deg.
lngenting ville gi meg større glede enn om du skulle prøve å flykte.
God natt, sir.
-Elsa, vær så snill! -lkke rør meg!
Britene er dårlige tapere, og bryr seg ikke om internasjonal rett.
La banketten fortsette. Jeg kommer til bordet senere.
Jeg skal snart gi dere en uttalelse om denne barbariske hendelsen.
-Få folkene inn i bankettsalen. -Ja, sir.
Kaptein!
Du utviste beundringsverdig beherskelse, kaptein.
Det ga inntrykket av at britene var de aggressive.
Kom deg ut.
Du er opprørt.
-Du bør ikke være alene. -Nei, men jeg greier meg uten deg.
Du er trett. Vi sees etter at du har hvilt deg.
-Sentralbordet. -Miss Kellers rom, takk.
Et øyeblikk.
Hun svarer ikke. Skal jeg prøve igjen senere?
-Sa hun hvor hun skulle? -Beklager, sir.
-Skal jeg prøve igjen senere? -Takk.
Selv takk.
Elsa.
Karl!
Den kvelden på skipet fortalte jeg deg hvordan jeg tenkte.
Men jeg fortalte deg ikke hele sannheten.
For jeg har aldri innrømmet den for meg selv.
Men den var der.
Du hadde dine illusjoner og idealer.
Jeg hadde aldri noen illusjoner.
Men jeg hadde et ideal.
Jeg har kjent mange menn, Karl.
Jeg skal ikke nekte for det.
Men jeg trodde aldri jeg ville møte en jeg kunne være stolt av.
Nå har jeg funnet ham.
Du må ikke blande sammen oppriktighet med suksess.
Vi har fortsatt 1 5 000 sjømil igjen før vi er hjemme.
Det er det jeg prøver å fortelle deg, kjære.
Konsulen har fått ordrer om at jeg må bli her.
Men hvorfor må du prøve å seile videre?
Du har klart det umulige.
lngen ville holdt det mot deg hvis du godtok å bli krigsfange nå.
Vær så snill, Karl, gi deg.
Elsa. . .
Du kaller det en illusjon.
Kanskje det er det, men det er en del av meg.
Jeg kan mislykkes, men jeg kan ikke gi meg.
Si det.
Jeg elsker deg.
Det er lite skipsfart i dette området.
Jeg tror vi vil greie oss fint hit.
Du har ikke sagt noe om Elsa.
Elsa blir i land. Hvordan har vi det med forsyninger?
Alt er om bord, inkludert nok kull.
-Hovedbekymringen er. . . -Besetningen.
lkke alle blir med. Og jeg klandrer dem ikke.
De blir med, alle sammen.
Alle er om bord, sir.
Bra. Takk dem fra meg.
Nei, jeg går ned og takker dem selv.
-Kaptein. . . -Vi har et problem.
-Bråk i land? -Ja, sir.
l går kveld var vi ute og drakk, og møtte på noen britiske sjøfolk.
-Slåsskamp? -Nei, sir.
-De virket hyggelige nok. -Som oss.
Vi bestemte oss for å ha en konkurranse.
En drikkekonkurranse?
De lovte å ta oss med tilbake til skipet, sir.
Det er det siste jeg husker.
Men problemet er:
Hvordan blir man kvitt en tatovering?
-Den har sittet der lenge. -lkke den der.
Snu deg.
Den der, sir.
''Britannia behersker havet. . . ''
Vi opprettholdt blokaden av havnen.
Aldri hadde noen katt voktet et musehull mer oppmerksomt.
Ville Ehrlich ta sjansen, eller ikke?
Det ble en internasjonal thriller.
Og sympatien gikk som vanlig til den svakeste parten.
Og snart skulle han få sin triumf.
Nestkommanderende!
-Sir? -Vi får en mer spennende oppgave.
Krysserne Ajax, Achilles og Exeter er i kamp utenfor Uruguay.
Mot det tyske skipet Graf Spree. Vi skal gå dit straks.
Hva med Ergenstrasse?
Tenk deg om. Et lommeslagskip er verdt ti dampbåter.
Men ikke ti av Ehrlich, sir.
Napier, dette er i ferd med å bli en personlig vendetta.
Da vil du kanskje støtte min søknad om forflytting-
-til Nordsjøen.
-Han må dit før eller siden. -Jeg skal ordne det for deg.
Nå har jeg et skip å ta meg av.
Valparaiso ligger fortsatt rett akterut, Mr. Bachman.
Noen flere instruksjoner til nattskiftet, sir?
lngen flere instruksjoner til nattskiftet, Mr. Kirchner.
Hold deg i lugaren din når du ikke er på vakt.
Hadde du ingen forutanelse denne gangen?
l gode og onde dager.
Mens Rockhampton gikk mot Graf Spree-
-satt jeg i et fly på vei mot England.
Men Karl Ehrlich hadde-
-nok en gang vunnet verdifull tid.
Han slo både havet og oss.
Han seilet fortsatt hjemover mot umulige odds.
Hans besettelse hadde forvandlet besetningen på Ergenstrasse.
Trass i mitt hat for ham, følte jeg en ironisk beundring-
-for kapteinen som hadde sveiset sin egen karakterstyrke-
-inn i den rustne haugen med skrapjern.
Nå gikk hun rett opp langs Atlanterhavet.
Buken hennes var nå full av både kull og forsyninger.
Og nye livbåter hang fra davitene.
Stormene truet henne. Men på et vis hjalp de henne-
-ved å gjemme henne i sin turbulens.
Et lite skip, ubemerket på et stort hav...
Som kjempet mot de rasende elementene.
Mens jeg ventet på henne i Nordsjøen, i krigens korsvei,-
-håpet jeg at ingen annen makt skulle ta byttet fra meg.
Og jeg ventet dag og natt på enhver rapport-
-som kunne blitt snappet inn i London.
Dette er Berlin.
Dette er Lord Haw-Haw ved kortbølgestasjonen vår,-
-som taler til England.
Vi har alle hørt om gamle Ergenstrasses lek-
-med den britiske marine.
Det har vært artig å følge med på britenes forsøk på å ta henne.
Derfor skal vi hjelpe dem litt.
Noen opplysninger om Ergenstrasses posisjon.
Men vi tror ikke det vil hjelpe dem noe særlig.
Er dere klare i Admiralitetet?
Ergenstrasse går nå langs Norges kyst-
-i en hastighet på rundt 5 knop.
For øyeblikket bør hun være ved munningen av Korsfjord.
Kaptein!
Nazistene hadde gjort Ergenstrasse til en lokkedue.
Ehrlich var, like før han hadde oppnådd alt han ønsket,-
-sviktet av det nye partiet. For dem kunne alle ofres.
Det må ha kommet som et sjokk, men ingen overraskelse.
For det svekket ikke hans besluttsomhet.
Be maskinrommet dra ned på røyken, Mr. Bachman.
Aye aye, sir.
Ja, jeg har lest den rapporten om Lord Haw-Haws sending.
De lokker oss til å sende ut tunge skip.
Skip som er viktige for oss.
Og gi flyvåpenet deres en skytebane.
-En dum invitasjon vi ikke tar imot. -Takk, sir.
Jeg vet at det ikke er korrekt for meg å komme rett til deg.
Men dette er blitt en sak jeg ikke kan legge fra meg.
Hva mener besetningen din om saken?
Det samme som jeg. De er alle frivillige.
Hvis jeg gir deg lov, hvor planlegger du å avskjære ham?
Takk, sir.
l dette området, tror jeg.
Elsa, hvor lenge har vi kjent hverandre?
Jeg har kjent deg siden den dagen på den øya.
Da jeg pisket besetningen 24 timer i døgnet?
Ved graven.
Det er lenge siden.
Da du sa: ''De var gode menn. Sjømenn. ''
Og det var de.
Men en glemt grav er ussel lønn.
lkke glemt.
Udødelighet har ingenting med berømmelse å gjøre.
Kom ut med meg. Jeg har en gave til deg.
Det er Norges kyst.
Karl, du har holdt enda et løfte.
Kanskje ditt viktigste. Du har fått mannskapet hjem.
-Til alt de bryr seg om. -Alt de bryr seg om.
Vi får komme oss inn.
Det betyr lykke og hjem for alle de andre om bord.
Men hva med oss?
Hva med deg? Arrest? Fengsel??
Antakelig. Men det løser vi når vi kommer så langt.
La oss løse det nå. Dette er en nøytral kyst.
Kan vi ikke gå i land her, og la dem fortsette?
Ber du en kaptein om å gå fra skipet?
Kaptein!
Skip til styrbord, kaptein. Uten lanterner.
Kurs 1 0 grader, sir.
Gi henne et skudd for baugen.
Skyt over henne.
Stans maskinen.
Gi beskjed om å gå fra skipet.
Gå!
-Maskinrommet. -Schmitt, vi følger planen.
Alle ut!
Rydd broen.
Når hun mister styrefart, gå til livbåten.
Aye aye, sir.
Hun mister fart, sir.
Mye aktivitet på livbåtdekket. Det kan være et knep, sir.
Vi får se.
Elsa, dette er loggboken. Sørg for at Jeff Napier får den.
Schlieter! Hold fast ved denne for miss Keller.
Kommer ikke du på den samme båten?
Nei.
-Er alt klart der nede? -Ja, men jeg blir hos deg!
Jeg lovte at du skulle få se barnebarna dine. Kom deg i båten!
-Men. . . -Det er en ordre!
Alle mann i båtene!
Mr. Kirchner, rapporter til broen.
Kirchner, du blir med meg.
-Hva? -Du er et lojalt partimedlem,-
-så du skal få kjempe for saken mens jeg forsvarer skipet mitt.
Ditt skip? Du er sinnssyk!
Du har verken besetning eller kanoner!
-Men jeg har en propell. -Nå. . .
Nå er det ingen aktivitet om bord, sir.
Det kommer livbåter mot oss, sir.
Skal vi ta dem opp? Jeg liker det ikke.
Kast et nett over siden. Gjør klar til å ta dem om bord.
-Ja, sir. -Bring kapteinen til meg.
Her er loggboken vår. Ta den med til kapteinen din.
Vi har de overlevende om bord. Kapteinen er ikke med dem.
Dette er loggboken.
De endrer kurs, sir.
Skal vi beskyte dem, sir?
Nei. Skyt opp en lysgranat.
Skyt opp en lysgranat!
Han heiser flagg fra broen.
-Det er ikke hakekorset. -Det gamle keiserflagget.
-Han skal ikke kjempe mot oss? -Det skal han.
Jeg tror han vil ramme oss.
-Beskyt ham. -Aye aye, sir.
Beskyt ham!
Opp 200!
Treff på brønndekket, sir.
Treff på livbåtdekket, sir.
Du er gal!
Elsa! Stryk flagget!
Elsa, livbåten!
Fyrkjelen er sprengt, sir.
Opphør ild.
Skal vi bryte radiotausheten og rapportere at Ergenstrasse er tatt?
Nei.
Jeg rapporterer dette personlig.
Vi leter etter overlevende.
Sakte fart.
Vi letter etter overlevende.
Men alt vi fant var en havets gåte.
Noen vrakrester på en strand.
Hadde havet tatt dem?
Eller kom de til havn der en fjord kan skjule en hemmelighet?
Hvem vet?
Det er bare to som kjenner svaret, hvor de enn er.
Men siden jeg kjenner Karl Ehrlich, har jeg min egen mening.
TAKK TlL lNNBYGGERNE PÅ ØYENE-
-OG DEN KANADlSKE MARlNE-
-FOR DERES HJELP MED Å LAGE DENNE FILMEN
Tekst: SDl Media Group
[NORWEGlAN]